"Vi lagrer alt i hukommelsen: Den er som et apotek" -
- "der man finner beroligende midler, og en farlig gift." Marcel Proust
Se, Marcel!
Det ser ut til at han vil snakke.
Det ser ut som han skal si "pappa".
"Pappa". Si det nå, Paul.
- Pappa. - Marcel!
For en vakker dag.
...to, tre!
Før java fantes valsen. Og før det fantes menuetten.
Én, to, tre. Én, to, tre. Alle tre går i tretakt.
1700-tallet. Den klassiske epoken.
Orden. Klarhet. Fornuft.
Skal vi danse menuett på diskotek?
Man må prøve alt, lærte jeg i hæren. Da beseirer man fienden.
- Det er dans, ikke judo. - Moten veksler jo.
- Kanskje menuetten kommer tilbake? - Vi repeterer.
- I vals tar man mer på hverandre. - Men ikke for mye.
1800-tallet. Romantikken.
- Chateaubriand, Delacroix... ...Mendelssohn.
I java er det kropp mot kropp!
- 1900-tallet. Auschwitz, Hiroshima... ...Tsjernobyl.
- Aspirin, da? - Det var på slutten av 1800-tallet.
- Nå konsentrerer vi oss! - Dann par for valsen.
Sørg for å ha luft mellom dere. Er alle klare?
Og én, to, tre...
- Skal du i parken? - Ta på vesten, så du ikke fryser!
MIDLERTIDIG UTE AV DRIFT
Fortsatt.
- Nå må det være nok. - De lover å komme på torsdag.
- Seks etasjer... - Dere er jo i fin form.
Tenk på de andre gamlingene.
- Jean-Yves! - Jeg kommer!
Hva vil du, mamma?
Jaså.
Hvor i svarte er fjernkontrollen? Der.
Si fra.
Fra!
Kom igjen, barn, vi må gå!
GRATULERER, PAUL!
Bravo! Bravo!
Jeg tror diskanten er litt falsk.
Ja, jeg stemte for tre dager siden, -
- men udyret har slitt seg igjen. Jeg skal ordne det.
Nå åpner vi presangene!
Fra Chassepot de Pissy og Pineton de Chambrun.
Gratulerer, Paul!
Vi fant den i en antikvitetsforretning.
Det er en "kirogymnast", en slags gymnastikksal for pianister.
I hver del trenes en av musklene i hånden.
Men du bør ikke bruke den. Schumann mistet ringfingeren i den.
Det var jo beroligende. Og den er verdifull.
Fra M. Coehlo.
Det er fra min hjemby. Nå slipper du chouquette-smuler i pianoet.
- Har du valgt det ut selv? - Ja, jeg velger alltid selv.
Det er i det minste praktisk.
Dette er fra oss. Gratulerer med dagen, Paul.
Hva er det?
- Et modellpiano. - Emnet går igjen.
Ikke lim sammen fingrene før konkurransen.
Jeg fant det i et skap.
- Hun ser deg. - Ovenfra.
Ikke rør!
Hvorfor prater du ikke? Har du en sykdom?
Hva er det?
Jeg sa jo at vi skulle kjøpt flere!
Mme Proust? Gulrøttene dine er større enn i fjor.
Madame Proust?
Hvem er det?
Paul! Hva gjør du her?
Å ja. Takk.
Du har besøk, Mme Proust.
Mme Proust! Han kom med platen jeg hadde mistet.
- Det er Paul fra sjette, pianisten. - Han som ikke prater.
Men han ser godt. Tenk om han sladrer om hagen min?
Det tror jeg ikke. Jeg kjenner ham. Han kan holde på en hemmelighet.
Han slipper ikke herfra uten litt urtete. Her er det jeg som er sjef.
Beklager, Mme Proust. Det er min feil.
Har du hørt denne?
La kroppen min deg si
Alt som ordene ikke kan... Nei, du er selvsagt for ung.
Min første slowfox med kvinnen som ble min kone.
Og min første ordentlige ereksjon.
Se på denne gulroten.
Nå må jeg ikke ta feil. Denne er til den stumme.
- Og denne er til deg. - Skal jeg vente litt.
Ja, men vet aldri om det går bra med...
Bit i madeleinekaken. Det fjerner smaken.
Det lukter sopp, ikke sant? Men det er urtete, ikke suppe.
- Det lukter noe annet også. - Asparges.
Dette er Moustique, ukulelen min.
Jeg er ingen virtuos, men med ukulele er meningen det viktigste.
Han er borte.
- Han er så lei seg. - Foreldrene døde da han var to.
- Det er derfor han ikke snakker. - Nei, det vil man jo ikke snakke om.
- Han har ofte mareritt. - Hvordan vet du det?
- Later han til å sove godt? - Nei.
Det er derfor han er så blek.
- Hvordan døde foreldrene? - Tantene sier ingenting.
Jeg vet bare at han var der da det skjedde.
Bravo.
- Hva gjør du? - Han kan jo ikke sitte her.
Han er ikke stor, men jeg trenger hjelp likevel.
Bravo, Mimi. Flink vakthund. Og døv som en stein.
- Nå har jeg en av hver. - Glemmer han virkelig alt?
Ja, asparges renser hukommelsen, og så tisser man det ut.
Adjø, monsieur.
- Si adjø til herren. - Adjø.
Kom, nå går vi.
- Jean-Yves! - Jeg kommer!
Hvor har du vært? Har du mistet nøklene?
Vi var bekymret. Fire timer for å kjøpe kaker!
Vi ringte konditoriet, men du var ikke der!
- Har du vært i parken? - Da må du skrive "parken"!
Og ikke "chouquetter"!
Det er vel ikke så vanskelig?
Hva gjør du? Det er mat nå!
Vi har vel ikke glemt noe?
UTE AV DRIFT
Faen.
Din jævel!
Opp med hodet.
Dere danser ikke bourrée nå På tåspissene, lett og elegant.
Nei, det er ikke mulig!
- Jeg vet at jeg er klossete. - Vent til javaen.
- I java kan man være litt... ...vinglete?
Jeg, da? Jeg trenger ikke kurs for å være veggpryd.
- Mohammed?! - Jeg kan prøve i strømpelesten.
- Prøv. - Ja, man glir godt i strømper.
- Dere har paret to tjukkaser. - Nå går vi over til java!
TIL HELVETE MED MENUETT!
Ikke stå her. Gå nå.
Lille Buddha får ikke bli med.
Faen også!
ATTILA MARCEL MØTER SLAKTEREN FRAVILLETTE
- Å, unnskyld! - Men hva er det der?
- Det er ikke tango. - Du sa ett skritt fram, to tilbake.
Ja, hvis man ikke lytter, går det bakover. Begynn på nytt.
JEG VET HVOR DIN MOR ER. MME PROUST, 4. ETASJE
Der er mora di. På bunnen av ditt plagede sinn.
Sinnet er som fisk. De gjemmer seg på havbunnen.
Du ser på yta på en sjø. Den er svart, og ingenting lever der.
Hvis man er fisker, hiver man uti noe de liker, og da...
Da skjer det ting under yta.
Du kaster ut lina. Og får opp en sånn.
Ikke en gjedde, altså, bare et minne.
Og hvilket agn vil minnene ha?
Jo, dette.
Minnene elsker musikk.
Så... Det er gøy å mate fisken, men man må hale den opp også.
Da trenger man en krok.
Kakene er ikke bra. Noen bruker pomerans, men det er bare kjipt.
Og kroken ligger her.
Billedlig talt, altså.
Man får visse bivirkninger, men det er verdt det.
Jeg glemte én ting. Det er ikke gratis. 50 euro per gang.
Man må jo leve. Og ingrediensene får man ikke på butikken.
Vel?
Hvis du ikke vil fiske minner, kan du få litt aspargeste.
Se der! På fingrene er det tydelig at han skal bli konsertpianist
Du er barnet vi har ventet på, Paul Å lære deg alt blir vårt store mål
Nå, vet dere hva, søstre små, hold opp, for nå tar dere helt feil
På skuldrene er det tydelig at han skal spille trekkspill
De andre kan du blåse i, du er aristokrat, og det skal du forbli
Kyss meg der sola aldri skinner, min sønn går ei i mokasiner
Han skal gi oss mange lyse stunder, på piano vil han utrette under
Å, bravo, hold opp, da Nå skriker han også
Om trekkspill kan han gjerne drømme, men pianist, det kan han glemme
Anita, hva sier du?
Nei, ikke si, og ikke så, gutten min gjør som han vil
Vi bestemmer ikke hva han gjør når han en gang i framtida blir stor
Nei, ikke si, og ikke så, min elskling gjør som han vil
Samfunnet skal bare blåse i hvordan jeg oppdrar sønnen min
En smule sol og litt tro, en klype kjærlighet slik at håpet gror
En klype sand til alle slott, og fine kritt med stort og smått
Så er alt godt
En smule sol og litt tro, en klype kjærlighet slik at håpet gror
En klype sand til alle slott, og fine kritt med stort og smått
Så er alt godt
Du tok deg god tid, lille venn. Så du mora di?
Greit.
Jeg har gjort klar et lite sortiment.
Hvis tantene dine avhører deg, tror de at du har vært på markedet.
Det er torsdag.
Neste torsdag, samme tid.
Vær så god, Mme Herrol.
"I Am a Disco Queen." Jaså?
Paul?
Hendene, Solange.
Han løper fort til å være pianist.
Er hun ikke fantastisk?
Jeg fikk angst på grunn av jobben.
Jeg ble lege for mine foreldres skyld, men jeg ville jobbe med dyr.
De snakker i hvert fall ikke og bryr ingen med problemene sine.
Vi ses neste uke.
- Er du her? - Jeg ville bare si hei.
- Hei og adjø. Jeg har en kunde. - Jeg tok med Psilocybe semilanceata.
- Melonene kommer først om en måned. - Du får kreditt.
- Kjenner du Mme Di Rosa? - Astmatisk bronkitt.
Chihuahuaen hennes fikk hjerteinfarkt og døde.
- Å. - Nei, det var en ekkel liten kjøter.
Jeg tenkte straks på deg. Hun har en vakker peishylle.
- Jeg forstår. - Du må begynne et sted.
- Men jeg kan bare teorien bak. - Men en chihuahua er liten.
Det er sant.
Du må gå, men hent melonene om tre uker.
Jeg skal tenke på Mme Di Rosa. Adjø.
Nå er det din tur, gutt.
Hans karma er å være utstopper. Pasientene har vært heldige.
Og du, da? Er det din karma å være pianist?
Jeg ville bli landskapsarkitekt og plante skoger og vakre hager.
Flaks at man har flere liv.
- Dette er til ditt eget beste. - Du skal bli pianist.
- Jeg vil ikke. - Hvis jeg hadde ditt talent...
En virtuos i familien er en fiks idé. Jeg spilte bare for pappas skyld.
- Det er Marcel. - Han liker trekkspill.
Hold opp. For meg er det fint at Marcel ikke er en del av vår verden.
Ja. Lagerarbeidere er sjeldne i vår familie.
- Hva har du tenkt å gjøre? - Marcel og jeg har planer.
- Planer? - Jeg kan ikke si noe om det nå.
Kom, Paul, så kjøper vi is.
Se opp, der nede!
Perfekt.
Bravo!
Vakkert!
- God dag. - God dag.
Det er vel lillebroren din? Sønnen din? Det gjør ingenting, han er fin.
- Vakker mamma og vakkert barn. - Takk.
- Vet du at du er fotogen? - Nei.
- Dere to må gjøre reklame. - Jeg vet ikke...
Jeg drar snart til Paris. Vi må ses igjen.
- Hva heter du? - Anita.
Hyggelig, Anita. Jeg spanderer is.
Stikk!
Takk.
Anita, jenter har jeg hatt syttisyv av
Anita, aldri har jeg klart å velge
Anita, det var det, men ikke nå
Anita, min parfyme i dag, det er du
Du er så vakker som is i en å
Du får meg til å fryse ned i min minste tå
Jeg er beruset Min eskimo
Min skjønne, gi meg et kyss, se så
Ja!
Så du den fyren, Marcel? Hva er det?
MAMMAS YNDLINGSFILM
Men hva er det med ham?
- Jeg skal hente en flaske til. - God idé.
- Det er godt. - Utsøkt.
Spis nå. Det renser tarmene.
- Han ser allerede kvikkere ut. - Pass deg, du søler krabbe på ham!
Min datter kommer ned, men hun er litt vilter.
- Aha, cellisten! - Den ensomme ulv.
- Vil dere ha grønnsaker? - Absolutt ikke!
Paul er besatt av grønnsaker, så vi spiser bare det hjemme.
Han bruker lommepengene på det.
Da vi fikk invitasjonen, nølte vi ikke et øyeblikk.
Frisk luft, langt fra eksosen.
Langt fra grønnsakene.
Vi kjente ikke til Trouville. Det er...
...fullt av frisk luft.
Paul er jo i finalen om solistprisen igjen. Gratulerer.
- Men det er siste gang. - Etter 33 er man ikke ung lenger.
- Ja, konkurransen er hard. - Særlig mot kineserne!
- Kineserne? - Paul har kjempet i 15 år mot dem.
- JA, men de er veldig dyktige. - Framfor alt er de mange.
Det er som i nabolaget vårt. Dere bor jo også der. De er overalt.
- De kan jo ha talent for det. - Nei, det er matematikk.
Bare antallet kveler oss.
Dette er min datter Michelle.
Michelle er et vakkert fornavn.
Har du smakt kirsebær nedlagt i sprit?
Nei, Pauls problem er fingrene.
Han arvet sin mors lange, tynne fingre.
- I tenårene... ...med hormonene...
...endret kroppen seg. Alt vokste. - Jeg forstår.
Nei, du forstår ikke. Alt vokste, men ikke hendene.
- Han fikk sin fars pølsefingre. - Det får gå likevel.
- Kjenner dere maestro Kruzinsky? - En håndkirurg?
- Pianolærer. Dere skal få nummeret. - Han er godt ansett.
I år sitter han i juryen.
- Vil dere gjøre det for oss? - Man må jo hjelpe hverandre.
Hvis han vil hjelpe oss, bør han slutte å adoptere kinesere!
Å, en klubbe!
Ja, den friske luften.
Er du fortsatt jomfru?
Jeg også.
Det er for jævlig, ikke sant?
Monsieur.
Madame.
Gå ut nå, Mimi.
Det er bra. Jo da, det er bra.
Det er bra. Nei, det er veldig bra.
Lyset. Tomrommet, der konturene er borte.
Alt suges opp av lyset. Det er bra, for musikk lytter man ikke til, -
- den skal brenne på netthinnen. En pianist er sjelens pyroman.
Det er en kriminell! Og det har du forstått.
Man må være kriminell for å spille piano.
Man må bli en jævel!
Men en strålende jævel!
Og det klarer du riktig bra.
Ja... Hva var det jeg hørte om små pølsefingre?
Dette er jo alvor!
Det er altså positivt?
Så fint.
Du beroliger oss.
- Jeg skriver en sjekk. - Jeg foretrekker kontanter.
Jeg har møtt en del uærlige mennesker.
- Kan jeg ta den? - Ja.
Lyset!
Får jeg slå meg ned?
Jeg visste at jeg ville finne deg her.
For et vakkert tre. Flaks at det ikke har blitt en cello eller et piano.
Apropos det: Møtte du Kruzinsky?
Lyset, lyset!
Jeg ville bare si unnskyld for sist.
Sjokkerte jeg deg?
Jeg må gå, jeg har øvelse.
Er du her hver dag?
Da ses vi.
Så søt hun er, den lille kineseren.
Vil du ha et tips om kvinner?
Jeg har ingen, selv om jeg er kvinne.
Så kompliserte er vi.
Så hyggelig det er å se deg smile!
Lillebroren min smilte heller aldri. Men det var ikke så hyggelig hjemme.
Pappa lå med naboen, og mamma drakk for å glemme.
Jeg var ti år eldre og husket da de elsket hverandre.
Han så dem aldri kysse eller tøyse med hverandre.
Han opplevde bare det vonde og lærte aldri å smile.
Jeg oppmuntret ham med påfunnene mine. Det var slik jeg ble idiot.
Men en dag fikk jeg nok og stakk. Jeg dro.
Helt til India. Det var der jeg møtte Buddha.
Han er ingen kjedelig type.
Han hindrer ingen fra å knulle!
Skal vi gå?
Kom.
Min mann er en ekte mann En tøffing og litt av en brande
Jeg ser at døden venter i hans forførerske øyne
Attila Marcel minnet meg på noe, og jeg kom på det.
Faren din tok navnet fra en sang.
Den handler om en som slår kona si.
Hva het hun som sang den?
Hun... Dama med tennene.
I hans favn faller jeg i transe og jeg går fra sans og samling
Han er slem og gir meg bank Min Attila Marcel
Hva er det? Det er bare en sang.
FROSKESANGEN
Hva skal dette forestille?
For noe søppel. Men unger liker det, de er jo ikke så nøye på det.
Jaså, er det frosk? Frogs. Man må kunne engelsk.
Jeg føler på meg at den er irriterende.
Ja, den er veldig irriterende.
Du spiser som en gris, Paul.
Jeg gjør ferdig karmene i morgen.
- Fint, hva? - Du er suveren, Gégé.
Tvillingsøstrene. Dere burde fått den store leiligheten ovenpå.
Der står pianoet, og det ødela barndommen min.
Jeg slakter det med en hakke.
Da må du slakte søstrene mine først, og det kan du ikke.
- Tilbudet står ved lag. - Jeg skal tenke på det.
- Ha det. - Vi ses i morgen, Gégé. Takk.
Ha det, Paul.
Marcel! Kom og se!
Se, Paul, det er oss!
Supert.
Kutt ut det der.
- Hva da? - Du er jo misunnelig.
Klart. Jeg viser gjerne rumpa for hele Frankrike.
Du ville jo bygge ut rommet. Det er din sønns rumpe som betaler for det.
- Og hva ga kona mi i bytte? - Hold opp. Det der tar vi ikke her.
Det går over, lille venn.
Det er bare et vondt minne.
Jævla frosker.
Når folk kommer, Mimi, ikke når de går!
Hva er det jeg driver med?
Jeg velger kunder som passer meg.
Voksne driter jeg i, men å lyve for unger er for jævlig.
Skulle han ha glemt sine foreldres død? Dere lyver for ham.
Problemet hans er ikke døden.
Han snurrer bare rundt. Akkurat som en plate.
Han trenger en slik:
Om ingen gjør noe, forblir han to år hele livet.
Du har kona di, men hvem har han?
Foruten et piano og triste øyne.
- Mine damer. - Kom inn. Paul er i parken.
- Har du ikke utstyr med deg? - Hva da?
Ja, jeg vet ikke... En narkotikadetektor.
- Bertrand er detektoren min. - Her er det.
- Det er ingen schæfer. - Som du ser, nei.
- Er Bertrand kvalifisert? - Absolutt.
Jeg fikk ham av en narkopolitimann. Sett i gang.
Søk. Søk!
- Hvorfor ser han så fornøyd ut? - Han har ikke funnet noe.
Verken marihuana, kokain, LSD eller noe annet.
- Paul er ren. - Men Paul har aldri oppført seg sånn.
- Vi har fryktet det verste. - Hjernesvulst.
Bertrand kan ikke ha tatt feil?
Nei, ikke en slik hund, med den treningen den har fått.
Kunne han snakke, ville han sagt: "Det er en svulst."
- Fant du ingen større hund? - Det er en bjørn.
Det var den minste bjørnen de hadde! Jævla fjols.
Skriver leger kråketegn med vilje?
Vel, hva syns du? Vær ærlig nå.
Han ser like bisk ut som før.
- Hva syns madame Di Rosa? - Hun skal tenke på det.
Det er jo ikke mulig å redde ham.
- Hun ville brenne ham. - Det ville vært synd.
Ja, med alle produktene i pelsen vil det bli som dynamitt.
Vel?
Pasientene dine snubler ikke akkurat over hverandre.
Er det ingenting som kan få deg til å ombestemme deg?
Det holder nå.
Jeg orker ikke det sirkuset igjen. Jeg har jo faktisk prøvd.
Jeg forlater heller scenen med et smell.
Som chihuahuaen.
Sjekker du om du har halm nok?
Du tar aldri noe på alvor.
Se så. Kom og hent melonene dine om to uker.
Og ikke tygg det der mer.
Du stinker jordbær.
Har du kommet til hektene?
Du, i dag har jeg ikke lyst til å gjette gåter.
Ikke se sånn på meg.
Hva er det? Har jeg noe på kinnet?
Det er jo ingenting der.
Med tiden vil det nok vises, hva?
Du ser jo ingenting. Du er både døv og blind.
Hei!
Er det noe i veien?
Er det for treets skyld?
- Hva? - Har du ikke sett det?
Hva er det, madame?
Hei! Slutt med klimpringen!
Treet er sykt, så vi skal plante et nytt. Det er livets sirkel.
Ikke forklar livets sirkel for meg.
Jeg gjør bare jobben min.
- Det sier alle drittsekker. - Se, vi skal plante et likt.
Ja, det beskytter jo barna mot sola. Flere generasjoner får kreft!
Men de driter jo i ungene! Etter dem syndefloden!
De flyr til himmelen på små skyer!
Men jeg tror ikke på det jævla paradiset, jeg er buddhist!
Vårt paradis er her, og dere ødelegger det!
Og likevel står det på dodørene: "La doen være like fin som da du kom."
Dere har mer respekt for en dass enn for planeten!
Pass dere! En dag griper de fredelige til våpen, og det blir vondt!
Ja vel.
Dumrian!
Alt er i orden. Blodverdiene er normale. Paul er frisk.
- Er du sikker? - Ja, han er frisk som en fisk.
- Og grønnsakene? - For mye av det er vel skadelig?
- Som regel er det motsatt. - Kan han være forgiftet?
Grønnsaksforgiftning?
- Jeg kan sjekke det. - Takk.
Ja, kattene... er ikke så vellykket. Men egypterne klarte det fint.
Det var nok ikke samme rase.
- Har dere sett det? - Den er fortsatt i ustand.
Nei, jeg snakker om galningen i fjerde. Politiet tok henne.
Han virker opprørt.
Jean-Yves!
Hun bet en aspirant.
Han meldte henne ikke, heldigvis. Sånne som henne fins det få av.
Det verste er at hun mistet ukulelen.
Vi samler inn til en ny, men det blir ikke det samme.
Men hva er det med pianoet?
Sånn, ja.
Hun sier at du har sluttet å komme dit?
Det gikk galt for meg også en gang. Livet er ikke bare gode minner.
Iblant blir dosen for sterk. Mme Proust kan være litt for sjenerøs.
Og det er jo ingen eksakt vitenskap. Ikke sant, Paul?
Monsieur Paul?
Vi må ut og handle.
"Handle."
Mme Proust?
Hva i helvete gjør dere her?
- Hva gjør du? - Er han dopet?
Har du dopet Paul også? Du burde sperres inne, du er besatt!
- Gi oss Paul tilbake! - Nå stikker du ikke av!
- Du får ikke ta elsklingen vår! - Vi er mødrene hans!
- Hvis noen skader ham... ...så beskytter vi ham!
Jeg er ferdig, Mme Proust. Skal jeg komme neste fredag?
Madame Proust?
- Ja. - Skal jeg komme som vanlig på fredag?
Nei... Nei, fredag passer ikke.
Hva er det som har skjedd? Vil du snakke om det?
Man må ikke holde ting inne.
Skal jeg hente ukulelen?
Monsieur Paul? Fra Mme Proust.
- Hvem er det? - Coehlo.
Jeg antar at dere ikke trenger mine tjenester lenger.
"Lille venn. Du kommer jo ikke til hagen, så den kommer til deg."
"Men så stenger jeg butikken."
"Jeg skal ut på en lang reise, og da må man forberede seg."
"Jeg gir deg en ferdig blanding hvis du vil fiske minner en dag."
"Drukne de vonde minnene i lykkelige tider."
"Det er det eneste rådet jeg kan gi, men du må åpne kranen."
"Lykke til med konkurransen. Din venn Proust."
LEV LIVET DITT
Se, Paul, der er pappa. Ser du ham?
Mine damer og herrer! Til venstre: En kjempe!
Han er slem og gir deg bank, Attila Marcel!
Til venstre, for første gang her: Den farlige tigressen:
Anita Marcelle!
Hva faen er det med dere?
Hør her, Dupond og Dupont. Søsteren klarte seg fint, hva?
INVITASJON TIL FINALEN FOR UNGE SOLISTER
TAKK
Jeg har ikke spist på tre timer, og så har dere ikke ordnet noe?
Hvordan skal man orke det? Jeg er faktisk ingen liten spurv.
Jeg kan ikke bare leve på vann og musikk.
Paul? Du er nummer to etter pausen.
I år gjelder det, hva?
Går det bra?
Min mann er en ekte mann En tøffing og litt av en brande
Jeg ser at døden venter i hans forførerske øyne
Han gjør alt det ingen våger Han slår meg halvt i hjel
Som en drøm på godt og vondt Ja, mitt liv går i gult og blått
- Pappa. - Jeg elsker deg, Paulo!
Jeg elsker deg, Paul!
Se, ser du oss? Det er oss.
Vent litt.
I hans favn faller jeg i transe
Mine damer og herrer! Den vakre tigressen!
Den farlige Anita Marcelle!
Mamma?
Mamma!
Å, han er våken!
Har du mistet noe?
Jeg vil heve glasset for vår kjære Paul.
Den som venter på noe godt... Jeg kan bare si: Bravo, maestro!
Maestro!
- Du kan vel spille noe for oss. - En liten sonate.
- En sonate. - En sonate!
Det var en bærevegg.
Det trøster deg kanskje å vite at din fars venn...
...han som utførte arbeidet... ...fikk fem års fengsel.
Ubetinget.
Svart arbeid.
Men det er ingen trøst.
Du er vel sint på oss?
Det er leddene.
Det er veldig alvorlig.
Han kan aldri spille mer.
- Det spiller ingen rolle. - Det gjør ingenting. Ikke sant, Paul?
Dere tar det ganske pent.
Du skal få noe betennelsesdempende. Det er alt jeg kan gjøre.
Lurer dere på hvor husdyrene ble av?
Jeg sluttet. Utstopping og jeg har gått hver til vårt.
Mor og far hadde rett. Jeg duger bare til å være lege.
Jaså, er det deg? Jeg trodde galningen var tilbake.
Vil du komme inn?
Du skulle sett hvordan det så ut. Du vil ikke tro hvor rotete det var.
Nå slipper vi henne.
Det var kreften som tok Mme Proust.
Jeg vet ikke hvor hun er gravlagt, men naboene får det ikke lett.
Stakkars jævler!
Ja, hun var en pest og en plage.
- Å, hun har med seg barnet. - Kan vi få se?
- Så søt hun er! - Like spe som sin mor.
- Se på hendene. - Cellohender.
- Hun blir nok musiker. - Eller danserinne.
- Er det i dag dere reiser? - Vi vil se bilder senere.
- Jeg har alltid drømt om Honolulu. - Drar dere rett dit?
Nei, vi skal ta en liten omvei på vei til ukulelefestivalen.
Paul? Det ser ut som hun skal prate. Er ikke det litt tidlig?
Nei, men se. Paul!
Det ser ut som om hun vil si "pappa".
- Pappa. - Pappa.
Tekst: Jørn-Are Haugli Johansen www.btistudios.com
Kom og hjelp oss, for svarte!
- Sånn! - Ingen problem.
- Gikk det bra? - Kirsebærene klarte seg heldigvis.